Leena?
Oikeana isänä oleminen saisi minut vaikuttamaan hirveän vanhalta.
- Peter, mitkä ovat todelliset tunteesi? - Tunteeni?
Mitä sinä tunnet?
Iloisuutta? Surua?
- Kateutta? - Kateutta?
- Helinä! - Vihaa?
Vihaa.
Koukku.
Rakkautta?
- Rakkautta? - Rakkautta.
En ole koskaan kuullutkaan siitä.
Luulenpa, että olet.
Uskallan jopa sanoa, että tunsit sitä itse -
jotain esinettä... tai henkilöä kohtaan.
En koskaan. Pelkkä sana häiritsee minua.
Peter.
Miksi pilaat kaiken? Meillä on hauskaa, eikö olekin?
Opetin sinua taistelemaan ja lentämään. Mitä sinä vielä tahdot?
- On niin paljon muuta. - Mitä? Mitä muuta on?
En tiedä. Se taitaa selvitä, kun kasvat aikuiseksi.
No, minä en aio kasvaa aikuiseksi! Et voi pakottaa minua!
- Karkotan sinut kuten Helinä-keijun! - Minua ei karkoteta!
Mene sitten kotiin. Mene kotiin ja kasva.
- Ja ota tunteesi mukaan! - Peter!
Peter, tule takaisin! Peter!
Peter ei tahtonut Leenan lähtevän.
Taas kerran, hän kävi Leenan kotona -
katsomassa olivatko herra ja rouva Darling sulkeneet ikkunaa vielä.
Mutta, kuten ennenkin, hän näki rouva Darlingin tuolissaan ikkunan äärellä, -
silmät väsyneenä taivaan tutkimisesta.
Leena.
Emme voi kumpikin saada häntä, rouva.
John! Michael!
Leena!
Ikkuna on kiinni.
- George! George, auta minua! - Mitä nyt? Ovatko he palanneet?
Ikkuna on kiinni. Sen on aina oltava auki heitä varten.
Aina. Aina.
He eivät ole palanneet.
Herjetkää kiinnittämästä englantilaista prikiä
Nopsasti me upoimme
Ja varoitukseksi miehille
Lankkua kävelemään laitoimme
Jou, hou, jou, hou vallaton lankku
Hän kävelee sitä pitkin niin mieluisasti
Kunnes pohjaan joutuu ja sinäkin pohjaan joudut
- Too tooral looral loo - Hän sanoitti tuon itse.
Leena, kultaseni.
Viiniä, neiti?
Olen vasta tyttö.
Rommia sitten?
Ei kiitos.
Kuulin että olet karannut kotoa.
En... En ole ajatellut sitä noin.
Taisin karata.
Hienoa.
Vanhempani halusivat että kasvan aikuiseksi.
Kasvaminen on barbaarista toimintaa täynnä haittoja ja näppylöitä.
Asiat olivat yksinkertaisempia kun olin nuorempi.
Ja sitten sekasorto alkaa, tunteet nousevat pintaan.
Pan on onnellinen kun häntä ne eivät häiritse.
Hän ei pysty rakastamaan.
Osa arvoitusta, hänen olemisessaan.
Sikari?
Sen ei tarvitse mennä näin.
Oletko koskaan halunnut olla merirosvo, kultaseni?
Kerran ajattelin kutsuvani itseäni...
Tunari-Tiinaksi.
Miten erinomainen nimi!
Siksi kutsumme sinua jos liityt meihin.
Mitkä olisivat tehtäväni? Minulta ei voi odottaa ryöstelyä.
Osaatko... mahdollisesti... kertoa satuja?
Ja he kaikki elivät onnellisina...
elämänsä loppuun asti.
Voinko miettiä teidän avokätistä tarjoustanne?
Tietysti.
Mieheni vievät sinut takaisin sinne mistä löysivätkin.
Yksikään ei seuraa sinua. Lupaan sen.
Olet uusi pakkomielteeni.
Ei Peter Pan tai hänen olinpaikkansa.
Mitäköhän äitini ajattelisi ryhtymisestäni merirosvoksi?
Tapaamisiin.
Mitä äiti ajattelisi jos hänestä tulisi merirosvo?
Mitä enemmän Leena ajatteli äitiään, sitä vähemmän hän muisti.
- John. - En tehnyt mitään!
- John! - Niin?
Mikä on isäsi nimi?
Isäni nimi? Peter.
Michael, kuka on äitisi?
- Saipas hän helpon. - Sinä olet äitini.
Ja eikö hän olekin paras mahdollinen?
Uusi merirosvo on astunut Merirosvojollaan.
Merenneidot sanoivat että häntä kutsutaan Tunari-Tiinaksi.
Uusi seikkailu. Mennään!
Tunari-Tiina? Kuulostaa aika pelottavalta!
Pelottavalta? Hän on vain sadunkertoja.
Vain sadunkertoja?
Tunari-Tiina voi olla vaikka hurja miekkailija.
Hänenlaisensa tyttö?
Hurja tai ei, minä pilkon hänet!
Valmistaudu sitten, Peter Pan, koska minä olen Tunari-Tiina.
- Äiti! - Leena?
Totta, John.
Siskosi on kutsuttu merirosvoksi.
Mutta äiti, Koukku on vihollinen.
- Ja paha. - Vastakohtana -
pidän Kapteeni Koukkua tunteellisena.
Äiti ja isä taistelevat taas.
Olet tasapainoton ja puutteellinen.
Miten olen puutteellinen?
Olet vain poika.
Aiotko oikeasti merirosvoksi äiti?
En.
Menemme kotiin.
Kotiin?
Lähdemme Mikä-Mikä-Maasta?
Meidän täytyy.
Olemme unohtaneet vanhempamme.
Meidän täytyy lähteä heti, ennen kuin meidät unohdetaan.
Olen unohtanut, vanhempani.
Meidän täytyy lähteä.
Jos toivot sitä.
- "Jos toivot sitä"? - Jos toivot sitä!
Älä pelkää kultaseni, kun Pan kuolee -
olemme molemmat vapaita.
Olen järjestänyt keijuoppaan opastamaan teidät takaisin.
Peter, olemme puhuneet.
Mitä jos tulisit takaisin kanssamme?
Voimmeko mennä, Peter?
- Voimmeko Peter, voimmeko mennä? - Jos toivotte sitä.
Hakekaa tavaranne.
Sinä myös, Peter.
Lähettäisivätkö he minut kouluun?
- Lähettäisivät. - Sitten toimistoon?
Olettaisin niin.
Pian minusta tulisi mies.
- Minusta ei tehdä miestä. - Peter.
Haluan aina olla poika ja pitää hauskaa.
Sanot niin, mutta luulen, että se on vain teeskentelyä.
Keijuja ei ole olemassakaan.
Älä unohda lääkettäsi.
Yllätys.
Uusi aikakausi alkaa.
Viekää heidät pois.
Ei lääkettä. En halua ottaa lääkettä.
Ei.
Jottei häntä tapettaisi, Koukku kantoi aina mukanaan kammottavaa myrkkyänsä, -
joka on tislattu silloin, kun hän itki punaisesta silmästään.
Ei.
Ilkeyden, kateuden ja pettymyksen sekoitus, -
oli hetkessä tappavaa eikä siihen ollut vasta-ainetta.
Minä en nukkunut!
Leena?
Leena? Oletko siellä?
Helinä.
Joit lääkkeeni.
Helinä-keiju?
Helinä?
Miksi valosi sammuu?
Helinä, miksi olet niin kylmä?
Pysy lämpimänä, Helinä. Pysy lämpimänä.
Tule takaisin, ole kiltti.
Helinä, älä jätä minua.
Anna anteeksi, Helinä. Olen pahoillani.
Olen niin pahoillani, Helinä. Anna anteeksi.
Helinä!
Sadunkertojalle on vielä tilaa.
Kuolisin mieluummin.
- Sääli. - Kapteeni, katsokaa taivaalle.
Ja katsokaa vettä.
Panin täytyy olla kuollut.
Ei! Ei! Mahdotonta!
Laivan väki, hatut pois!
Hetken hiljaisuus kaatuneen vihollisemme, Peter Panin muistolle.
Purjehdimme aamunkoitossa!
Minä uskon keijuihin.
Uskon, uskon.
Minä uskon keijuihin. Uskon, uskon.
- Ei! Ei! Ei! - Apua! Apua!
Tytöt menevät aina ensin.
Minä uskon keijuihin. Uskon, uskon.
Minä uskon keijuihin.
- Sinä mitä? - Minä uskon keijuihin.
- Minä uskon keijuihin! Uskon, uskon! - Minä uskon keijuihin.
Minä uskon keijuihin! Uskon, uskon!
Lopettakaa tuo pulina tai saatte selkäänne!
"Uskokaa keijuihin! Minä uskon! Minä uskon!"
Minä uskon keijuihin. Uskon, uskon.
Minä...
Helinä, olet elossa!
Olet elossa! Olet elossa!
Minä uskon keijuihin. Uskon, uskon.
Hän elää!
- Auta. - Se on Koukku tai minä tällä kertaa.
Miksi hän on? Mikä hän on?
Minulla on yksi satu ennen kuin kuolet.
Peter Panin satu.
- Olipa kerran... - Olipa kerran...
Raakalaiset, Tunari-Tiina kertoo meille sadun.
Olipa kerran poika nimeltä Peter Pan, joka päätti olla kasvamatta aikuiseksi.
Hyppää prologin yli.
Hän lensi Mikä-Mikä-Maahan, jossa merirosvot ovat.
Oliko yhden merirosvon nimi Noodler?
- Kyllä. - Kapteeni, kuulitko?
Olen sadussa.
Hänellä oli varmaan hauskaa.
Niin.
Mutta hän oli melko yksinäinen.
Yksinäinen?
Hän tarvitsi Leenaa.
Minä tarvitsen Leenaa.
Todella jännittävää. Jo kaksi kuollutta.
- Miksi Leenaa? - Hän piti saduistani.
Mistä saduista?
Tuhkimosta, Lumikista, Prinsessa Ruususesta.
Rakkaussatuja?
Seikkailuista, joissa hyvä voittaa pahan.
Ne kaikki loppuvat suukkoon.
Suukko.
Hänellä on tunteet.
Hän välittää sinusta.
Hän kertoi Peterille satuja. Peter opetti hänet lentämään.
Miten?
Pitää ajatella onnellisia ajatuksia. Ne nostavat ilmaan.
- Valitettavasti minulla ei ole onnellisia ajatuksia. - Se tiputtaa sinut.
Mitä muuta?
- Ei! - Jätä hänet rauhaan!
Se on keijupöly. Tarvitset keijupölyä!
Michael!
Entä Pan?
Tiputtaako surulliset ajatukset hänetkin alas?
Hänellä ei ole surullisia ajatuksia.
Entä jos hänen Leenansa laitetaan kävelemään lankulta?!
Lankulle! Lankulle! Lankulle! Lankulle!
Olen todella pahoillani tästä.
Ironista. Se tulee hakemaan Koukkua ja saakin sadun.
Ei!
Kuulitteko hänen osuvan veteen? Sillä minä en.
Peto nielaisi hänet kokonaisena.
Tyyrpuurin puolelle!
- Se näyttää haluavan lisää, Kapteeni. - Annetaan sitten lisää.
Lankulle!
Hiljaisuus, senkin äpärät.
Näytän sinulle tien ikävään loppuusi.
Menkää takilaan!
Ampukaa se alas! Liikkukaa, rikkurit!
Mikä se oli?
Se on täällä, Kapteeni! Piru! Demoni!
Kirottu peto! Päiväsi ovat luetut!
Terve.
Kappas, Peter Pan.
Tämä on sinun tekosiasi.
Kyllä, James Koukku. Tämä on minun tekosiani.
Ylimielinen ja röyhkeä nuori, -
valmistaudu loppuusi.
Tässä sinulle!
Lopettakaa! Hän on minun.
Nyt!
Ole hyvä. Tässä. En ole koskaan edes halunnut olla merirosvo.
Vietän loppuelämäni tehden hyviä tekoja.
Sain hänet!
Roisto! Hulttio!
Elostelija!
Se on Koukku! Hän lentää!
Ja hän pitää siitä!
Haluatko lentää? Lennetään.
Ei huonosti... vanhalta mieheltä.
Tiedän mikä sinä olet!
Olen kaikkien aikojen paras!
Olet tragedia.
Minä? Traaginen?
Hän oli jättämässä sinut, Pan.
Leenasi oli jättämässä sinut.
Miksi hän jäisi?
Mitä sinulla on tarjottavana? Olet vaillinainen.
Hän mieluummin kasvaa aikuiseksi kuin jää sinun kanssasi.
Kurkistetaanpa nyt tulevaisuuteen.
Mitä minä näenkään? Sadun Leenan.
Hän on huoneessaan. Ikkuna on suljettuna.
Minä avaan sen!
- Luulenpa, että ikkunassa on ristikko. - Huudan hänen nimeään.
- Hän ei kuule sinua. - Ei!
- Hän ei pysty näkemään sinua. - Leena!
- Hän on unohtanut kaiken sinusta. - Lopeta! Pyydän! Lopeta!
Ja mitä minä näenkään?
Siellä on toinen sinun tilallasi.
Häntä sanotaan... aviomieheksi.
Ei! Peter!
Kuolet yksin ja rakastamattomana.
Rakastamattomana.
Juuri niin kuin minäkin.
- Ei! - Ei!
Hiljaisuus, kaikki.
Leenan läksiäisten kunniaksi.
Peter.
Olen pahoillani. Minun pitää kasvaa aikuiseksi.
Mutta... tämä on sinun.
Tämä on vain sormustin.
Miten naismaista!
Kaikin mokomin, kaunokaiseni.
Anna Peter Panille rakas sormustimesi.
Tämä kuuluu sinulle ja tulee aina kuulumaankin.
Tuo ei ollut sormustin.
Se oli hänen salainen suukkonsa.
Olkaa varuillanne veikot.
Tuo on voimakas asia.
Pan, sinä olet vaaleanpunainen!
Pyhä jysäys!
Ei! Minä voitan!
Sinä olet vanha.
Mutta voitin!
Vanha.
Ja yksin!
Yksin.
Ei! Minä voitin! Minä voitin!
Mennyttä.
Iloisia ajatuksia. Iloisia ajatuksia.
Repiminen! Tappaminen! Tappaminen! Tukehtuminen! Lakimiehet! Hammaslääkäri!
Vanha! Yksin! Mennyttä!
Lasten veri, pentujen veri.
- Vanha! Yksin! Mennyttä! Vanha! Yksin! Mennyttä! - Sairaus! Ruvet!
Pentu iskeytyy piikkeihin! Ei!
- Vanha! Yksin! Mennyttä! - Valkoinen kuolema! Musta kuolema!
- Mikä tahansa kuolema! Kupillinen hyvää teetä! - Vanha! Yksin! Mennyttä!
Vanha! Yksin! Mennyttä! Vanha! Yksin! Vanha! Yksin!
Mennyttä!
Kirottua! Hiljaa koirat!
Tai teen teistä ankkurin.
Me voitimme! Me voitimme!
- Valmiina lähtöön? - Kyllä, kapteeni.
Kuinka sukkelaa.
Äiti.
Nana.
Kerrotaan se hänelle hienovaraisesti.
Nana.
Näin unta, että pikkuiseni olisivat tulleet takaisin.
Näin unta, että he nukkuisivat -
sängyissään.
Mutta he eivät tule koskaan takaisin.
He eivät ymmärtäneet miksei hän voinut nähdä heitä.
Mutta hän näki heidät niin usein unissaan sängyissään, -
että hän luuli tämän olevan yhä unta.
Hei, äiti. Me todella olemme tässä.
Michael. John. Leena.
Olemme tulleet takaisin.
George, tule äkkiä!
Olen tulossa! Mikä hätänä?
Olemme tulleet takaisin, isä. Kaipasitko meitä?
Olette tulleet takaisin.
Hyvä. Täydellistä.
Hyvin tehty.
Enkelini.
Tietysti olen ikävöinyt teitä.
No niin pojat, seuratkaa minua. Ottakaa kätenne pois tapetista.
Nyt, tulkaa sisään. Naurettavin juttu. Nämä nuoret herrat sanovat...
Olette tulleet takaisin.
Äiti, isä, saanko esitellä Kadonneet pojat.
- Hei. - Hatut.
Saanko pitää heidät?
No, minä, minä...
Tarkoitan, siitä syntyy kuluja.
Miettikää naapureita.
Vähät naapureista!
Ja vähät kuluista!
Tervetuloa perheeseen, pojat.
Kiitos, kiitos, kiitos, kiitos.
Auttaako tämä kuluissa, isä?
Haluaako kukaan ratsastaa ponilla?
- Olen Tuutti. - Tuutti, rakas.
- Olen Kutri. - Kutri, rakas.
Ja kuka sinä olet?
Nipsu. Suunnittelen taistelut.
Haluaisitko äidin, Nipsu?
Kyllä.
- Mikä hätänä, lapsonen? - En löytänyt taloa.
Ja nyt kaikilla on äiti, paitsi minulla.
Oletko Sintti?
Kyllä.
Sitten minä olen äitisi.
Mistä tiedät sen?
Tunnen sen luissani.
Äiti!
George! Mary! Minulla on poika!
Ei olisi voinut olla kauniimpaa näkyä.
Mutta sitä ei nähnyt kukaan, paitsi outo poika, joka tuijotti ikkunasta.
Peter Panilla oli lukemattomia iloja, joita muut lapset eivät koskaan tiedä, -
mutta hän etsi vain yhtä iloa joka on häneltä ikiajoiksi kielletty.
Eläminen olisi hirveän iso seikkailu.
Peter!
Ethän unohda minua?
Minä? Unohda?
En ikinä.
Tuletko takaisin?
Kuulemaan satuja... itsestäni.
Mutta minä en nähnyt Peter Pania uudelleen.
Nyt kerron tätä satua lapsilleni ja he kertovat sitä lapsilleen.
Ja niin se tulee jatkumaan.
Kaikki lapset kasvoivat aikuisiksi, -
paitsi yksi.
Arvostele tekstitys osoitteessa:
Perustuu J.M. Barrien kirjoihin
Dodi Al Fayedin muiston kunniaksi